Mina damer och herrar, pumpa upp neuronerna.
Vi är på väg in i det mänskliga medvetandet.
Hur förklarar du de mentala reflexer-
- som du sätter i drift med sån otrolig hastighet?
Tänker du snabbare än vi andra? Vad fan är det om händer?
Jösses...
Vad är det med hjärnan?
Vad gör den? Försök förklara dig!
Det kommer en del djupt inom mig som sökte min mor-
- och så såg jag upp och tänkte vara rolig för henne.
Okej, men efter ett tag insåg jag:
"Jag vill bli accepterad Gillar ni mig?" Nej, det är ingenting.
Jag kan inte träna upp det för att visa hur intelligent jag är.
Jag kan säga ordet "delikatess". Och vet vad det betyder
Eller "ryggradslös".
Eller "vördnadslös".
Eller "vanartig".
Allt ingår i tankeflödet.
Människans medvetande är en 1,5 kg tung körtel-
- som ständigt pumpar neuroner och hanterar sig själv-
- genom att svara på stimuli. Vi utvecklas långsamt-
- och till och med Darwin säger: "Jag har förväntningar!"
"Jag hade så höga förväntningar!"
Alltihop ingår.
Medvetandet anpassar sig, men jag försöker att inte prata för fort-
-för till slut måste ni hinna ifatt.
- Är du rädd för nåt? - Jag är nog rädd för att bli...
...inte bara avtrubbad, utan en sten.
Utan gnista.
Då skulle jag oroa mig.
- Var har jag mina glasögon? - I ansiktet.
Hur håller du dig alert?
Genom att inte bränna ut sig. En evig kamp.
Vi hade inget vatten när jag växte upp.
Mor och far fick ta väte och syre och sätta ihop det.
- Ni gjorde eget vatten! - Eget vatten!
På 80-talet när man träffade nån man gillade sa man:
"Jag gillar dig, Helen. Kan jag få lite blod och urin?"
Till slut kommer sex att bli...
"Helen, jag är i luftslussen nu."
"Okej, Harry. Lämna sperman på en bricka."
Olämpligt motgift i en talkshow.
Så jag sa: "Kliv av, mormor, jag är klar."
Berömda Hollywood-roller spelade av Carol Channing.
Du måste vara Guds son!
Helmer Mudd sjunger Bruce Springsteen.
Jag köv vunt i min bil
Sättev sen på vadion
Jag dvav dig lite nävmve
Du sägev nej
Du gillav inte det
Att ta risker är bara att testa olika saker.
Det är arbetsprocessen.
Man tror att det går bra, sen händer nåt och man är inte så bra.
Men det är det som för en framåt.
Ursäkta, men du har två hårstrån som står upp...
Helvete! Vilken jävla skit!
Hårstrån som står upp? Skit!
Nu måste vi göra om alltihop.
Två hårstrån! Dra åt helvete! Vi hade ju flyt!
Jag ser dig titta på monitorn och... "Kan nån..."
Det brukar vara mikrofonskugga, men två hårstrån...
Ser det okej ut nu, Bob? Vi börjar om.
Tagning två, utan de två hårstråna.
Ska vi börja från början?
Jag var så jävla tyst.
Min far var väldigt intensiv.
Han var alltid på resande fot. Han jobbade för Ford.
Han var tvungen att resa fram och tillbaka över mellanvästern.
Varje gång han kom tillbaka hade han med sig en liten bil eller nåt.
Och han sa: "Pappa är hemma." Det var min relation till min far.
Mamma var komikexpert.
Hon var väldigt underhållande.
Bara att se henne vara rolig med andra.
Det var den stora grejen.
Vi flyttade mycket på grund av min far.
Vi bodde i ett stort hus i Detroit ett tag.
Det var lite ensamt. Jag hade inga kompisar i närheten.
Jag var enda barnet och togs om hand av barnflickorna.
Några leksaker.
Titta på mig. Ge mig den gröna planeten.
Den är min! Ge mig den! Hjälp!
Kom nu. Pappa kan inte bära väskor.
Väskor tunga.
Jag gick på privatskola för pojkar.
Jag var en så seriös elev man kunde vara.
Och idrottare.
Skolans motto var: "Mens sana in corpore sano."
Lite som skolan i "Döda poeters sällskap." Jag var en som sa "ja".
Den vilda mannen, min vän Jonathan Winters.
Min far tittade på "Tonight Show" med Jonathan Winters.
Pappa var snäll, men hade inte nära till skratt.
Jag gjorde det där som... många av oss antagligen vill göra.
Kanske inte alla. Jag måste fråga.
Har ni nånsin klätt av er inför en hund?
Pappa flabbade och jag undrade vem som fick honom att skratta.
Gör nåt med en pinne. Man kan ge honom vad som helst.
Det var ett bra kast, eller hur?
Den här gången har vi nog fått nåt.
Ursäkta, Margaret! Försök simma in!
Doktorn, jag skojar inte.
Jag har sett skalbaggarna, och det här är ett känselspröt.
FN...
...erkänner nu delegaten från NASA-land.
- Mr Williams! - Elmo.
Vad ska ni göra med pinnen?
Det finns mycket man kan göra med en pinne.
Man kanske kan spela hockey med den.
Jag har varit målvakt i tre år och det har inte påverkat mig.
Den kan vara en dirigentpinne.
Så där, jag dirigerar hela orkestern. Tack, Madonna-
-för den fina lingeri-melodin.
Bäst att jag slutar. Det där kan vi inte göra.
Eller så kan den vara en käpp.
Nancy och jag är så glada att vara här.
Eller så kan man spela Pinocchio. Jag har fått två Oscars.
Såna saker, Elmo. Enkla saker.
Vet du vad jag ska göra med pinnen?
- Vad då? - Ge den till dig.
Tack, mr Robins.
Mr Robins?
Nu tar jag tillbaka pinnen, Elmo.
Jag hade bara tre repliker!
När jag var 16 flyttade vi till San Francisco.
Allt öppnade sig. Hela världen förändrades.
Allt var lössläppt, sexuellt lössläppt.
Från yin till yang på 24 timmar.
Att flytta från en pojkskola i Detroit-
- till en high school i San Francisco...
Det var otroligt avslappnat.
Det var ingen disciplin alls. Vi hade gestalthistoria.
"Ser ni Lincoln? Han är längst bak i rummet."
Jag var med i en parodi om allt som hände i skolan.
Jag imiterade en lärare som var rätt flummig, mr Lavezzo.
Tino Lavezzo och hans fina dystopiska...
...gestalta historien genom att genomföra slaget vid Hastings-
- och vi stod och mässade bakom stolarna och visste att vi var där.
Det var mitt första riktiga framträdande.
Jag hade inte ens börjat vara öppet rolig på den nivån.
Vi människor drivs av samma sexuella lusta.
Män, ni har en liten varelse mellan benen-
- som saknar minne och samvete. Det vet ni.
Ni har ingen kontroll! Den borde vara separat.
Man borde kunna lägga av sig honom.
Gå på promenad med honom. Han har ju hjul. Han skulle...
Gör den till ett annat djur!
Tänk, man kunde bjuda honom på ett glas i baren ibland.
En stor bar här uppe och en liten här nere åt honom.
Man går in i baren och drar fram honom.
Han tittar upp med sitt enda öga och: "Hur är läget?"
"Ursäkta för igår. Jag blev nervös och sköt några varningsskott."
"Men om du inte hade försökt strypa mig hade det gått bättre."
"Jag kan inte gå in där igen. Det var läskigt, du vet."
"Jag går inte in utan våtdräkt och hjälm, det ska du veta."
"Det får du jobba på. Jag går inte tillbaka."
"Glöm det jag sa. Vem är det där?"
Jag går ner. Snacka med henne. Ner med periskopet.
Första året i college studerade jag statsvetenskap.
Det var en mansskola, och de enda tjejerna-
- gick i en annan skola, och de enda gemensamma lektionerna var teater.
"Det är där damerna är."
Jag gick inte på några föreläsningar i statsvetenskap.
Min far sa: "Jag betalar inte för det här mer."
"Kom hem och gå på college här istället."
Det var så jag började teaterstudierna.
Robin Goodfellow, en outtömligt rolig kille.
Vi fick säga åt honom att hålla tyst så att vi kunde repetera.
Vi skulle göra "Så tuktas en argbigga".
En western-version, på Edinburgh-festivalen.
Han följde med oss som inhoppare i sista stund.
Det var fantastiskt, och jag lärde verkligen känna honom.
Vi fick mycket bra kritik.
Vi fick pris och fick spela för drottningen. Robin gjorde stora ögon.
För allihop, på den tiden...
Vi hade inga planer, vi var unga.
Inget var skrivet, och...
Den sortens upplevelse får man bara...
...en gång, om man har tur.
Jag träffade Robin när han kom till New York och Juilliard.
Min vän Mark Rasmussen presenterade oss.
Han utmärkte sig som ingen annan.
En skådespelare är en skådespelare. På Juilliard frågar folk:
"Varför har ni ingen kurs i skådespeleri för film eller TV?"
Dumheter. En skådespelare är en skådespelare.
John Houseman drev skolan då.
Robin och Chris Reeve kom in-
- som fortsättningsstudenter vårt tredje år.
Christopher var snofsig från New England och Robin en tokig hippie.
Första dagen hade jag sandaler och shorts.
Det var ganska uppenbart var jag kom ifrån. "Så intressant."
Det är en viss intensitet.
Jag visste att det skulle vara en otrolig engelsk utbildning i USA.
Uppmärksamhet på en annan nivå. Rörelse, röst, skådespeleri.
Man skulle få verktyg att arbeta med.
Vi hade inte mycket och vi brydde oss inte.
Vi hade vår konstform. Vi var tvungna att arbeta.
Det var det vi fokuserade på.
Houseman körde stenhårt med oss, tack och lov.
Stunder av "det här är fantastiskt" och "vad fan håller jag på med".
Jag hade en pinne med en liten toppluva.
Den satt hårt, men om jag rörde ögonbrynen åkte den upp.
Houseman skrattade och jag... "Buddha skrattade!"
Skådespelarutbildningen hjälpte mig mycket.
Hallå? Vem har en scenidé?
Nån som har närkontakt.
Okej, närkontakt av vilket slag som helst.
När jag kom hem från Juilliard-
- började jag med improvisationskomedi för att jag inte fick några jobb.
Du är mamma.
Jag gjorde komedi baserad på förslag. Det var beroendeframkallande.
- Ska vi spela ett spel? - Okej, Alfapet.
Okej. Vill du vara brädet eller pjäserna?
- Brädet. - Stopp!
Esmeralda, varför besöker du mig bara på söndagar?
Känslan var otrolig.
Kopplingen till publiken.
- Som sex, utan skam. - Och Gud skapade människan.
Jag mår bättre nu.
Sen spelade vi på klubbar.
Jag kan inte sitta ner. Jag är för uppspelt.
Jag har kört ända från Idaho.
Jag körde min lastbil, Mary Beth.
Den är enorm!
Han var bartender på Holy City Zoo.
Han hoppade in som bartender för att få stå på scenen.
Han hade fransk brytning och raggade upp mig. Han var förtjusande.
Han bad om skjuts hem.
Han pratade franska och jag retade honom och vi kysstes.
Jag visste att jag skulle träffa honom igen.
Jag höll just på att avsluta mina studier på Mills College i dans.
Så jag var fri och försörjde mig som servitris.
Han sökte alltid efter en koppling.
Om han behövde få fram en ny karaktär eller accent-
- var han helt skamlös. Han bara gjorde det.
Amerika, strand- och boll-landet. "Fuckaduck".
Tack. Det var lågt.
Folk älskade vissa av karaktärerna.
En karaktär kan vara en komediskådespelare mer än en komiker.
Jag drar inte vitsar, jag använder karaktärerna som fordon.
Jag pratar sällan som mig själv.
Jag var hans privata publik.
Jag hjälpte honom att finslipa materialet.
En sovjetisk dikt om smärta och lidande.
Lilla fågel på fönsterbrädan, på bröstet var den röd
Långsamt jag drog fönstret ner och krossade den död
Efter sex månader i San Francisco-
- var det så uppenbart att han utvecklade sin talang-
-och var på väg i en viss riktning.
Jag flyttade från Indiana och gick direkt till Comedy Store.
Det här älskade jag med Kalifornien då:
Guvernör Jerry Brown dejtade Linda Ronstadt.
Så ska Kalifornien vara.
Och det var precis så det var.
Det var dynamiskt, kreativt och spännande.
Vi var unga och det var fånigt och kul.
Det var den bästa tiden i mitt liv.
Jag heter Dave Letterman och kommer från Indiana.
Nåt jag aldrig kommer att glömma från min uppväxt är-
- när pappa retade mig med borrmaskinen. Hände det er också?
När vi såg Robin på scen var vi först skeptiska.
Vi gjorde det till ett projekt att hålla ett öga på honom.
En snabb imitation. En spansk fluga.
Är det några spanjorer här ikväll?
Okej, då kan vi ta den.
Då så. Den spanska flugan.
Mitt första intryck av honom var att han kunde flyga-
- på grund av energin. Det var som att observera ett experiment.
Först ett litet tut för mig.
Vi är redo.
Allihop, vicka i sidled! Kom igen!
Ni skulle göra det om jag var blind.
Ett av mina första betalda gig var på Laugh Stop.
Det var premiär, och mickarna dog. De sa: "Vad ska vi göra?"
Jag behöver ingen mick. Jag bara gick omkring-
- och talade tillräckligt högt, så jag klarade det.
Jag ser en syster! Behöver du bli helad?
Jag vet att du kan gå utan stolen.
Kära syster, ge mig din hand. Hoppas att du inte är krympling på riktigt.
Jag kunde bara klamra mig fast vid mikrofonen-
-men han kunde levitera.
Är du redo att gå för Jesus?
Herregud! Ja!
Vi visste att vad det än var Robin gjorde-
- kunde vi inte komma i närheten av det.
Vi var rädda att...
...vi kanske hade kommit vid exakt fel tidpunkt-
- när allt förändrades, och allt vi hade var våra dumma små skämt.
Kom in i mitt huvud och se hur det är när en komiker äter den stora.
Var inte rädda.
Kom in.
Inled AMRAC öppningssekvens nu.
Trevligt att vara här.
Lätt publik, gå vidare till rutin 1B, fasa in rutinen.
Adekvat respons 1B, AMRAC C och sekvens A.
Och den där mexikanen?
Mayday! Mayday! Mayday!
Alla system överbelastade, vad som helst är tillåtet, respons 1B.
Skicka in clownerna
De köper inte skiten. Karriären över.
Alla system överbelastade. Ego-check, allt ur funktion
AMRAC, kom in. Kalla in det undermedvetna. Mayday, mayday!
Dra åt helvete! Vad vill ni ha av mig?
God kväll. Folk undrar om komedi är lika kul som jag påstår.
- Jag undrar... - Är det vidvinkel?
Zooma ut.
Folk undrar. Komedi och TV kan vara...
Det här går inte.
Att skriva för Robin är som att vara inhoppare till Barry Bonds.
Man behövs inte utom under speciella omständigheter.
Det var intressant att se hur han byggde upp det.
Han var blixtsnabb i tanken.
Men allt kom inte den kvällen, det var arbete och förberedelse.
Det låg en analytisk process bakom.
Det tog nog längre tid att förklara det för mig än att komma på det.
Ursäkta! Vi vill köpa ert högra framdäck.
Ursäkta. Vi utför ett experiment-
- om olyckor på motorvägar orsakade av distraktioner.
Han brukade presentera mig som sin bäste vän.
Och jag hade inte känt honom så länge.
Jag tror han behövde en bästa vän.
Snälla damen, jag ber!
Var du rädd att bli övergiven tidigt i livet?
Alla barn är rädda för det.
Det styr hur man hanterar livet.
Mina studenter vet att han var min bror.
Jag döljer det inte, men skyltar inte med det heller.
Robin och jag delade mamma.
Jag var mammas son i första äktenskapet.
Kort efter födseln skickades jag till hennes föräldrar i södern.
Mina morföräldrar som hade tagit hand om mig som sitt barn-
- sa plötsligt att jag hade en familj till.
En bror som jag inte kände till.
När vi träffades var vi främlingar.
Han var åtta.
Han visste nog inte vad han skulle tycka om mig.
Han visade mig alla sina leksakssoldater och sånt.
Robin kände nog redan till Todd.
Vad har du för relation till Robin Williams?
Jag var gift med Robins bror Todd i nästan 30 år.
Todds mor hade varit gift med Robins pappa i ett par år.
Todd var väldigt liten när de skiljdes.
Mac och Robin hade samma mamma men olika pappor.
Todd och Robin hade samma pappa och olika mammor.
Alla tre hade vissa saker gemensamt.
De var glada över att vara släkt.
Vi var tre bröder, men alla växte upp som ensambarn.
Jag tror inte att nån av oss hade blivit som vi blev...
...om vi hade vuxit upp tillsammans.
När man är ensam mycket under uppväxten-
- kan man antingen bli galen eller ha en komisk inställning till det.
När man går i skolan och inte har så många vänner och så vidare-
-är det ett sätt att kringgå det.
Det finns en baksida, den depressiva sidan av personligheten.
Det finns ett starkt inslag av det i vår familj.
Min mor gjorde knäppa saker som att klippa av en gummisnodd-
- och stoppa den i näsan inför en middag och... "Kära nån!"
Pappa sa: "Jättekul, Laurie."
Tänker du göra det, mamma! Åh, nej!
Vi generade din pappa. Jag gjorde det i åratal.
Du gjorde så här vid middagen.
- Det gillade han inte. - Nej.
- Han tar inte lätt på... - Och pruttkuddarna...
Minns du dem? Vi har haft dem i 50 år och de är fortfarande roliga.
Inget går upp mot en pruttkudde inför en presskonferens, mr Reagan.
Häll lite vatten i dem också. Det är effektivt.
Det låter inte bara, det blir fläckar också.
Det är roligt.
Jag hoppas att Robin hade en lycklig barndom. Man vet aldrig.
Han var isolerad, så han fick underhålla sig själv mycket.
Jag vet inte när jag träffade Robin, men plötsligt bodde han hos mig.
Han hade en lägenhet, men jag var aldrig där. Han bodde hos mig.
Robin började förfölja mig. Jag har aldrig varit så förföljd.
Han lät mig inte vara. Jag tänkte: "Okej, jag gör det på kul."
Han var väldigt tystlåten i verkligheten.
Man kunde inte ana om man träffade honom på dagen-
-vad han blev på kvällen.
Här är Hormonbluesen.
Ja!
Gick och lade mig
Med hår uppå mitt bröst
Jag vakna' i morse
Med ett par tjusiga bröst, du vet jag
Förändras
Jag visste att Robin sprang omkring när jag inte var där-
-men det störde mig inte.
Men alla komikerna var så omtänksamma och sa:
"Vi tror att han har en tjej i San Francisco." Jag sa: "Jag ska fråga."
Så jag sa: "Har du en flickvän i San Francisco?" "Nej."
Jag sa: "Ljug inte. Jag avskyr lögner och det gör mig inget."
En kväll var vi på Improv-
- och Jay sa: "Robin, var ärlig mot Elayne."
"Berätta om du har en flickvän nånstans."
Han sa: "Jag söker bara lite balans."
"Jag försöker bara få lite balans."
Jay Leno sa: "Ja, men du använder kuken som stöttepelare."
När vi hade gjort slut gifte han sig med sin flickvän.
Vi föll för varandra igen. Vi var ett bra team.
Det var ett äventyr.
Sen förändrades allt.
Jag älskade "Gänget och jag" och Fonzie. År 1977...
Jag var åtta år. Då kom "Stjärnornas krig".
Då slutade jag titta på "Gänget och jag".
Pappa frågade varför och jag sa: "Det är inga rymdgubbar med."
Han gick till författarna till "Gänget och jag"-
- och sa: "Scotty vill ha en rymdgubbe."
De himlade med ögonen. "Vilken bra idé!"
Min faster Ronnie som skötte rollbesättningen-
- berättade om en komiker som uppträdde i ett gathörn-
-med en hatt som folk lade pengar i.
Pappa sa: "Ska jag anlita en kille som står i ett hörn med en hatt"-
- "till den populäraste TV-serien?"
"Ska jag låta en kille som står på trottoaren med en hatt vara med?"
Ronnie sa: "Hatten är ganska full."
Har du den där för att skrämma folk?
Nej, jag slipper bli våt när det regnar.
Är du Reggie Cunningham?
- Ja, det är jag. - Är det här ditt hus?
- Vem är du? - Mork från Ork. Qué pasa?
Avsnittet fick stående ovationer av studiopubliken.
Alla 300 stod upp och applåderade för Robin.
ABC har ett avtal med Paramount som de måste hålla.
Om en serie floppar-
- måste de sända nåt annat från Paramount.
Inget pilotavsnitt. Så de var på jakt efter nåt.
Vi har en karaktär, Mork, som funkade bra.
Och Pam har spelat nunna i en serie.
Som hette syster Terri-
- och hade varit gängledare. Hon pratade så här.
Hon var lite tuff, men hon var nunna. Och det var fruktansvärt.
Pappa tog scener med Pam Dawber från pilotavsnittet-
- i nunnedok, och klippte ihop det med Robin i "Gänget och jag".
Det blev pilotavsnittet.
Det kostade 63 dollar.
De sa: "Okej, sänd det."
De trodde inte att det hade en chans.
De påannonserade det och sa: "ABC presenterar"-
- "'Mork & Mindy' med Robin Williams och Pam Dawber.
"Rymdgubbe bor med flickvän i lägenhet."
Jag sa: "Herregud! Det låter fruktansvärt!"
"Vem är den där Robin Williams?"
Robins manager ringde Robin.
Han sa: "Vi har 22 garanterade avsnitt."
"Du får 1 500 dollar i veckan."
Robin sa: "Wow!"
Sen sa Buddy: "Nej, jag menar 15 000."
Robin var nöjd med 1 500. Han hade aldrig tjänat så mycket pengar.
Nanu nanu.
Shazbot!
Robin var lite nervös. Skulle all energi komma fram?
Skulle det funka på en liten skärm?
Nekrotoner! Varning! Mayday! Mayday!
Röd kod! In i bunkern!
På med dem! Vi ska till Missouri!
Han sprang omkring på scenen.
Han sprang omkring och gjorde galna saker.
Och kamerakillarna...
Han gjorde nåt bra och pappa sa: "Fick ni med det?"
Kamerakillen sa: "Han var inte här."
"Ni måste fånga det här. Han är ett geni."
Kamerakillen sa: "Om han är ett geni kan han vara på rätt plats."
Pappa sa: "Vi måste lösa det här."
Sitcom hade alltid haft tre kameror.
Han tog in en fjärde kamera, en handkamera-
-som skulle följa Robin.
Sen blev det standard. Nu har alla sitcoms fyra kameror.
Allt är inte som det verkar på jorden
Vad är det...
Du har manuset i handen och sumpar det?
Inspelningarna av "Mork & Mindy" blev populära.
Det var ett tretimmarsmaraton med Robin Williams.
- Lite leguankött? - Nej, skitstövel.
En självhjälpskurs. "Evelyn Woods snabborgasm."
"Har du läst det här nu har du redan kommit."
- Varför skrattar du? - Du skulle säga: "Vilken skit."
Nej, det skulle jag inte.
Jag lät dig säga det.
Robin gjorde kometkarriär. Han var hetast i stan.
- Vad ni än önskar, monsieur. - Inte just nu.
Så många repliker i mitt huvud. Jag vet inte vem jag är!
Titta! Och...
Plötsligt fick han en massa uppmärksamhet.
Han tjänade pengar och gjorde vad han ville.
- Tagning. - Jag har...
- Ursäkta, jag... - Det är ju det jag gör.
Snacka om undermening.
Vänta... 4,5 på Richterskalan.
Hej, mr Houseman. Juilliard lönade sig verkligen.
Vi ses nästa vecka. Knack, knack.
- Vem där. - Sticko.
- Sticko vem då? - Sticko Brinn. God natt.
Jag såg honom första gången 1980.
Han kom upp på scenen och han bara rev stället.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Han dominerade det fullständigt.
Han fick dem att skratta och skratta.
Han hade en ihärdig häcklare.
Han fick hela publiken att be för lille Timmy längst bak.
Att han skulle dö.
Det var bara så roligt.
Hela publiken bad för att häcklaren längst bak skulle dö.
- Rör inte korven. - Nej, sir.
Du är vuxen, Howard. Du kan säga "penis".
Jag gick från showen till Comedy Store och sen Improv.
Han gjorde fem, sex föreställningar varje kväll.
Och nu ett eko från New York.
Hallå! Håll käft, för fan!
Vi bara lekte.
Vi var ute i svängen.
Det var underbart i Hollywood.
Stjärnan från framgångsrika "Mork & Mindy".
Välkommen, Robin Williams!
Mamma! Jag är i TV!
Till mina vänner i San Francisco: hur mår ni?
Han började umgås med många stora stjärnor.
De Niro, och Belushi-
- och de var imponerade av att umgås med honom.
En galen natt tog han mig till ett antal klubbar.
Han tog nacksving på mig och sa: "Kom, vi ska hitåt."
Under seriens andra år-
-tog Robin droger.
Det ingick på den tiden. Det fanns så mycket.
Vissa klubbar betalade till och med i vitt eller grönt.
Man hänger på klubbar-
- och hamnar hos nån kokainhandlare i The Hills.
Om man var känd fick man det av alla.
"Kom hit, ta det här."
Det ringde och nån sa: "Robin har lämnat sin bil."
"Den är upphittad på Sunset."
Jag klättrade ut genom ett badrumsfönster på Imperial Gardens-
- för Robin var där med folk som han inte ville skylta med.
Nej! Alla jag nånsin har känt!
Det finns folk jag har legat med två gånger.
Efter en föreställning valde han ibland ut en snygg tjej i publiken-
- och gick, och hennes pojkvän sa: "Jag antar att hon är borta."
Han älskade kvinnor.
Jag förstod det och jag ville att han skulle få det.
Men jag ville även att han skulle komma hem.
Efter en festkväll hände det ofta att vi inte hittade honom.
Han kom in och såg rätt slutkörd ut för han var ute till tre eller fyra.
Du har haft hela veckan på dig.
Titta, så ynklig han ser ut.
För att jag mår skit!
Jag tittar egentligen inte på dig, utan i mitt minne.
"Det måste komma en replik till! Nån där inne, skicka ut en replik!"
Han drack och tog kokain.
Som om han hoppade in i en gigantisk tårta.
Den godaste tårta man kan tänka sig. Och han fick äta så mycket han ville.
Det var det han gjorde.
Kokain är Guds sätt att säga: "Du tjänar för mycket pengar."
Han blev verkligen fast.
Jag följde med honom till olika ställen-
- och han var rolig, sen gick vi vidare,
Det är ingen rolig drog. Man vill bara ha mer och mer.
Den gör en inte rolig.
Det var intressant att han blev allt mindre rolig under kvällens lopp.
Är du rädd eller orolig för att vara med i en film?
Ja, det är otäckt, för man kan begå ett misstag...
Allt går bra och alla bjuder på frukost, lunch och middag.
Sen gör man en dålig film och: "Ursäkta, var god vänta."
Beredda! Tagning!
Vad är jag?
Jag är ingen "fysikolog", men jag har relativt bra koll.
Vad är jag? Jag är Karl-Alfred.
Jag är den jag är, den jag är, den jag är, det är allt som jag är
För jag är den jag är
Jag visade den oredigerade filmen för min manager.
Han sa: "Robin, kan du öppna andra ögat?"
"Charlie, han har bara ett öga. Det är Karl-Alfred."
När jag gick ut efter filmen-
- såg fotograferna att alla såg lite förbryllade ut.
En sa till mig: "Välkommen till showbusiness."
Illusionen om att bli filmstjärna krympte ganska snabbt.
"Mork & Mindy" var nästan slut.
Han kom till jobbet och sa:
"Jag skulle träffa De Niro på Chateau igår."
"Men De Niro hade tjejer på rummet och släppte inte in mig."
"Så jag gick till Belushis bungalow istället."
"Men han var så stenad att han knappt kunde stå upp."
Precis före middagspausen kom producenterna och sa: "Pam..."
"John Belushi tog en överdos igår kväll." "Vad?"
John Belushi dog idag vid 33 års ålder.
Han var en komediskådespelare, mest känd för "Deltagänget"-
- och sina år i TV-programmet "Saturday Night Live".
Belushi dog i en bungalow på Chateau Marmont Hotel i Hollywood.
Jag sa: "Jag har nåt hemskt att berätta."
"John Belushi är död. Han tog en överdos."
Han sa: "Jag var med honom igår!"
Jag sa: "Jag vet." "Jag var med honom igår!"
Jag sa: "Jag vet att du var det."
Så vi gick mot våra husvagnar tillsammans...
Precis innan han gick in sa jag...
Nu börjar jag gråta.
"Om det här händer dig kommer jag att hitta dig och döda dig först."
Han sa: "Dawbs, det kommer aldrig att hända mig."
Utredningen av komikern John Belushis död har inletts.
Komikern Robin Williams var huvudvittne.
Williams var en av tre som träffade Belushi kvällen han dog.
Advokaterna sa att Williams medverkade i utredningen-
-och behövde inte kallas inför rätta.
Här var en kille som kunde göra vad som helst.
Och han är borta. Det fick mig att nyktra till.
Det var då Robin slutade.
Han drog sig undan ett tag och blev ren.
Ursäkta, kan du vara tyst? Du skrämmer bort flugorna.
Jag regisserade honom en gång, i "Grodprinsen."
Han var utklädd till groda.
Han hade just läst i tidningen-
- att "Mork & Mindy" skulle läggas ner.
Han samlade en folkmassa runt sig-
-och började gorma om ABC-
- och hur förskräckliga alla som arbetade där var.
"De kan dra åt helvete!" Inifrån grodhuvudet.
Inifrån det gigantiska grodhuvudet. Det var smärtsamt.
Då var allting liksom... "Helvete, det är över."
"Vad ska du göra nu?"
Det var skrämmande.
Hollywood åt upp oss.
Robin och jag beslöt oss för att flytta till norra Kalifornien.
Vi ville bara vara tillsammans utan alla störningar.
Tanken är att jag inte behöver bo...
Jag mår inte bra i Los Angeles.
Vi ville ha barn och ett liv tillsammans.
Duktig pojke. Zachary!
Idag ska han döpas.
Christopher Reeve är gudfar.
Och Valerie och Robin Williams är stolta föräldrar.
- Ska vi knäppa översta knappen? - Ska den här på?
- Stålbebisen! - Han kan flyga in på dopet.
Nej, han får inte flyga!
Vi har samlats för att tacka Gud för dig.
Vad önskar ni, från ert hjärta?
Det ingår i paketet.
Man måste förbereda sig när man får barn.
Man får den här känslan av... "Okej..."
Det var ett tag sen serien lades ner.
Det är så svårt.
Jag sa upp mig. Jag ville inte tjäna så mycket pengar utan anledning.
Man nyktrar till när man inser att om sex år får man säga:
"Pappa vet inte riktigt vad han jobbar med."
"Vad vill du ha i födelsedagspresent?" "En fullmakt!"
Ståuppkomiken var en överlevnadsmekanism.
För mig är det en glädje.
Det är det jag måste göra.
Den där direktkontakten.
För miljontals år sen, istället för klubbar, var det nån i grottan:
"Två stenar, minst."
Nån stod framför lägerelden och...
"Hur många neanderthalare krävs för att tända en lägereld?"
"Ingen! De vet inte hur man gör!"
Killen med den stora stenen: "Nu är det kört för mig."
Att prata om sitt liv, droger, nyheter, utan att nån chef säger:
"Vi gillar vissa av grejerna, men... kan du tona ner det lite?"
Tror ni att Gud blir stenad ibland?
Om man tittar på ett näbbdjur kan man tro det.
Gud sitter där uppe i himlen och tänker:
"Okej, vi tar en bäver..."
"Vi sätter på en anknäbb!"
"Vad ska ni göra åt det? Jag är Gud!"
"Det är ett däggdjur... men det lägger ägg"
"Vad i helvete?" "Du, Darwin..."
Robin älskade att arbeta.
Han turnerade i hela landet.
Och gjorde filmer.
Vi följde ofta med på filminspelningar.
Men oftast kom han tillbaka till ranchen och var med oss.
Han var tyst, väldigt tyst.
När han var hemma stängde han av och laddade om.
Jag skulle ta hand om hemmet och min son.
Men jag hade inget ordningssinne och visste inte hur man gjorde.
Så jag intervjuade Marsha, som barnflicka.
Hon var väldigt organiserad och tog väl hand om Zachary.
Hon var organiserad på ett sätt som vi inte var.
Det var skönt med ordning och reda. Det funkade.
Robins managers tog hand om honom nu.
Jag var inte inblandad i hans arbete längre-
-och han arbetade borta mer och mer.
Newsweek ville att jag skulle skriva om Robin.
Jag skulle följa med Robin Williams i en månad.
Han var på turné och jobbade på sitt material.
Vi reste i rangliga små flygplan.
Han fick ingen förstaklassbehandling.
Han väntade på flygplatsterminalen som alla andra.
Han var alltid artig och pratade med folk.
Det var otroligt att jag fick betalt för att umgås med honom.
Före föreställningen gick han in i sin loge och förberedde sig.
Robin stod där och tittade ner-
-med armarna hängande, helt tyst.
Första gången jag såg det trodde jag att han hade somnat.
Jag gick nästan fram och väckte honom.
Han var så tyst och stilla, zen-liknande.
Mina damer och herrar, Robin Williams!
Kom igen! Nu kör vi!
Sen var det som om han sköts ut ur en raket.
Han lade så mycket energi i föreställningen.
När han gick av scenen dröp det om honom.
Han var utmattad, mentalt, fysiskt och känslomässigt.
Han lämnade allt på scenen.
När vi checkade in på hotellet var han full av energi igen.
Han ville inte sova, och det var midnatt.
Så vi gick ut i natten.
Och dagen därpå var det samma sak igen.
Man får en kick när man hittar nåt nytt och spontant.
Hjärnan belönar en med lite endorfiner som säger:
"Gör det igen, så blir du hög en gång till."
Artikeln kom ut och sålde bra.
Sen ringde han och sa att han var på Metropolitan.
Han skulle gå ut på den scenen, i den miljön-
- inför 3 800 personer och få dem att skratta i 90 minuter.
Som att vara gladiator.
Vad fan gör jag här? Det här är otroligt.
Jag är skiträdd. Jag kan inte ljuga.
Hur kommer man till Metropolitan? Pengar. Massor av pengar.
Undrar om Pavarotti står på Improv: "Två judar går in på en bar..."
"Ja!"
Vi hade gjort 20 eller 30 föreställningar.
I sex eller åtta månader. Vi hade verkligen jobbat på det.
I föreställningen på Metropolitan-
- var det 25 % som jag aldrig hade hört förut.
Hela landet är spänt. Varför är polisen spänd? För att vi är det.
Vi är beväpnade och de är beväpnade.
I Kalifornien har alla skjutvapen.
Även damer som bara har 22-kalibriga.
"Jag blandade bara ihop tårgasen med munsprayen."
"Så var den dagen förstörd."
Det har gått så långt att: "Älskling, jag är hemma!" "Stå still!"
"Jag har dig, pappa!" "Skjut inte, grabben!"
Spelet "Familjefejden"!
Vissa går inte upp på scenen på Comedy Store-
- om de inte har skrivit ut sina åtta minuter.
Robin gjorde en tvåtimmarsföreställning.
En atombomb är mannens sätt att säga:
"Jag ska förstöra världen!"
En kvinna skulle aldrig göra en bomb som dödar en.
De skulle göra en bomb som man mår dåligt av ett tag.
Det skulle vara nåt helt annat.
Det är därför vi borde ha en kvinnlig president.
Det vore fantastiskt.
Inga krig, bara intensiva förhandlingar var 28:e dag.
Det vore bra.
Det här är Carlos som var min inhoppare i flera år.
- Vi är så här. - Ja. Vilken är jag?
Jag älskar det du står för, även när du sitter.
Robin och jag gjorde framträdanden på Catch.
Han hade hyrt ett hus.
Jag kände honom inte väl, men ville lära känna honom.
Han sa: "Jag ska hem. Vill du hänga på?"
"Visst", sa jag. Så jag följde med honom.
Och Zak skrek som en galning.
Robin försökte... Jag sa: "Får jag?"
Jag klappade lite med pekfingret i bebisens nacke.
Zak började lugna sig.
Han somnade i mina armar.
Jag gav tillbaka honom till Robin-
- och han tittade på mig som om jag var ett geni.
Det var första gången vi kopplade på ett sätt som inte handlade om komik.
Det handlade om att vara far och vän.
Det var... Jag minns det så väl.
Alla ville ha nåt av honom.
Jag hade ingen agenda. Jag bara gillade honom.
Här är Robin. Han är van vid det här.
- Det är lätt. - En kamera i mitt eget hem.
Som en gynekolog som har en orgie.
Lite konstigt. Följ mig.
I slutet av första Playboy-intervjun pratade du om framtiden.
"Jag vill bo med Valerie på vår ranch i Napa."
Ingen vidare siare.
Det föll sönder igen. Det var inte starkt nog att hålla.
Jag hade reslust, och hon också.
Robin och jag hade glidit isär.
Jag ville bli fri. Jag ville inte leva det livet mer.
Jag ville ha Robin och allt roligt vi hade haft.
Sen blev det till en industri.
Jag blev allt mindre en del av det.
Robin ville vidare i karriären, och jag ville att han skulle göra det.
Jag ville inte hindra honom.
Så vi släppte varandra.
- Det sorgligaste i världen är livet. - Det menar du inte.
Ibland är det så illa att jag inte tror att jag klarar det.
Har jag berättat att jag har ett barn?
Jag blev ihop med en tjej. Hon blev gravid och åkte hem till Alabama.
Thomas Ava Witherspoon, fem år gammal.
- Underbart. - Jag vill bara gråta.
Varför gråter du inte?
- Det är nyttigt. - Jag behöver inte gråta.
Lionel, Lionel.
Jag har en hel familj jag aldrig kommer att få se igen.
Tvärtemot vad tidningarna påstod var Robins och mitt äktenskap över-
- och sen inledde Robin och Marsha ett förhållande.
Det där att han rymde med barnflickan...
Alla rycktes med av det.
Eftersom jag inte sa emot, för jag pratar inte med pressen...
...fick de mycket skit för det, och det beklagar jag.
Det var tråkigt för Marsha att hon fick inleda sitt äventyr med Robin-
-på ett så otrevligt sätt.
Det var ett år efter separationen.
Hon tog hand om Zak en kort tid, sen blev hon min assistent.
Hon hjälpte mig att skriva material när jag var på turné.
Jag började få ordning på mitt liv och förälskade mig i Marsha.
Jag tänkte: "Jag behöver inte leva dårhusliv."
Hon räddade mitt liv, hon förstörde det inte.
Hon är väldigt ärlig om allt.
Vad gäller arbetet och livet.
Om jag blev lite sån där sa hon: "Skärp dig."
Om jag blev för osäker sa hon: "Sluta, du är jättebra."
Hon har fötterna på jorden.
Nån som var väldigt barnslig på många sätt-
- var toppen att ha som pappa när man var liten.
Han fyllde hela trädgården med leksaker.
Pappa var inte rädd att smutsa ner händerna-
- och leka med barnen, men på deras villkor.
B28, tagning två. Kamera A och B.
Tagning!
God morgon, Vietnam!
Det här är ingen övning, det är rock n' roll!
Dags att rocka från deltat till DMZ!
Låter inte det som en Elvis Presley-film? Viva Da Nang.
Da Nang mig, ta ett rep och häng mig
Är det för tidigt för att vara så högljudd? För sent.
På den tiden var TV och film två olika världar.
Det var sällan TV-människor gjorde film och vice versa.
"Good Morning, Vietnam" var den första kommersiella hitten-
- och den etablerade Robin som skådespelare.
Plötsligt blev han filmstjärna.
Jag minns inte när jag träffade honom.
Vi hade setts, men vi lärde känna varandra under "I väntan på Godot".
Han var osäker och jag sa:
"Om vi gör 'I väntan på Godot', vem kan kritisera oss?"
Vilka komiker gör "I väntan på Godot"?
- Idiot! - Skadedjur!
Missfoster!
- Flatlus! - Kloakråtta!
- Adjunkt! - Kretin!
Kritiker!
Jag lärde mig om fysisk komedi av honom-
-och tajmingens skruvar och muttrar.
I mina föreställningar har jag ingen tajming.
Hans grej är pausens komik.
Att hålla igen.
Didi! Didi!
Di di, di di, di di, di di.
Didi!
Det är definitivt teater.
Vad ger det att stå på scenen som film inte ger?
Jag vet inte hur jag ska svara. Skillnaden är uppenbar för mig.
Den här pjäsen är en av 1900-talets mest slående.
- Det hjälper. - Bortsett från "Cruel Shoes".
Det är en av de näst mest slående pjäser...
Det hjälper att göra nåt så bra att man kan göra olika varje kväll-
- men det är ändå samma. Man kan gå djupare och hitta nya saker.
Man kan förändras för att den är så fantastisk.
Lustigt, jag fattade dag ett och den har inte förändrats.
Din tur.
Tror du att Gud ser mig?
Du måste blunda.
Gud, förbarma dig över mig.
- Och mig? - Mig! Förbarmande över mig!
Hans karaktär var intressant nog...
...sårad.
Han spelade den väldigt sårbar, som han nog var i livet också.
På scenen var han mästaren som hade kontroll och var rolig-
-och kvick.
I livet stod han inte på scen längre.
Jag kände bara lite...
Han var väldigt bekväm på scenen och mindre bekväm utanför scenen.
Han försökte alltid bibehålla lugnet.
Det var en tid när jag tror att han var... ren.
Och det var väldigt svårt... att vara ren.
Det var jobbigt.
Jag menar inte att han fick återfall eller nåt.
Han fick bara verkligen koncentrera sig på det.
Sen blir man en omvänd alkoholist.
Ett ångande glas Perrier, och man säger: "Jag mår så mycket bättre."
"Jag känner mig verkligen sund nu!"
"Ta en drink ni, jag är i hörnet och skadar katten."
För fan...
Känner du många som tänker fortare än du?
Ja, jag har börjat träffa dem.
Som Oliver Sacks i "Uppvaknanden".
Han är så medkännande, och att behandla hjärnan som ett subjekt...
Att hjärnan kan vara en sak och en annan på samma gång.
Det här, då?
Vad då? Det är stroboskopet.
Ni har fel.
Allt det här är stroboskopet. Det här är när jag säger hans namn.
Ursäkta mig.
Oliver tänker på nivåer jag aldrig har drömt om.
Han presenterade en kille med Tourettes syndrom som påverkade dig.
Absolut.
Jag började röra, röra, röra saker, röra, du vet.
En sjukdom som får en att göra saker man inte kan kontrollera.
Samtidigt får man en otrolig mental acceleration-
- som gör att man tänker snabbare än andra.
Vissa tror att jag är besatt. Jag har träffat nån som trodde det.
Det skulle man ha trott på medeltiden.
Priset man betalar är att man inte kan kontrollera det.
Människohjärnans komplexitet och oförutsägbarhet. Det lärde Shane mig.
Hjärnan är en sak, men sen finns det nåt gudomligt, medvetandet.
Det finns en gudomlig gnista inom en.
Det som är själen.
Det är det som är spännande.
Att utforska kreativiteten till vilket pris som helst.
Det är det vi gör som konstnärer, komiker, författare, skådespelare.
Man kommer att titta över kanten, och ibland gå över den.
Sen kommer man tillbaka, förhoppningsvis.
Perry! Vad tittar du på?
Hjälp! Släpp!
Robin kunde aldrig släppa en roll.
Han blev den roll han spelade.
Den blev ännu en del av hans personlighet.
Följ med!
Helvetes jävlar!
Nu, när jag ser nån på gatan som gormar åt världen-
- klumpar jag inte ihop dem i kategorin "galen.
De lider av nåt specifikt.
Och de har ett liv, ett förflutet och ett nu.
Det ger en ett annat perspektiv.
Följ med på en unik komediföreställning.
- Några av dagens... - ...gårdagens...
- ...och morgondagens... - ...roligaste stjärnor träffas.
Vi tre gjorde välgörenhetsföreställningar-
- för att få in pengar till sjukvård för hemlösa i USA.
Vi är så glada att vara här.
Det var ett sätt för alla roliga människor-
- att inte bara vara roliga, utan även deltagande.
Var ingen girig jävel
För nu är yuppiedagarna slut
Glöm dina dåliga ursäkter
Så bara kasta bort din Perrier och Grey Poupon
Enda anledningen till att jag inte ställer upp i presidentvalet-
- är att jag är rädd att ingen kvinna skulle träda fram och säga-
-att hon har haft sex med mig.
Jag skulle göra en intervju på CNN-
- och titta in i kameran och säga: "Kom igen, Susan! Vi knullade ju!"
Det kom fantastiska människor-
- som samlade in så mycket pengar och förändrade världen med komedi.
Ja, Gud gjorde bebisar söta så att man inte ska äta upp dem.
Hur många människor skulle ni låta skita på er-
- pissa på er och hålla er vakna hela natten?
De vaknar klockan fem och jag vet inte vilken drog de tar.
Nån sorts Fisher Price-kokain...
Bra människor gör en bättre.
Man kom över att det var Robin och gjorde det man måste göra.
Man ville hänga med.
Det var liksom... "Lämna inte mig här."
"Jag kommer att stå här bredvid dig."
Man ville spela och hänga med.
Men allvarligt... Debbie Moore.
De stora knubbiga skämten har börjat.
Det är en penisgrej.
- Har ni tänkt på det? - Vänta, låt den prata lite.
- Bort med den där! - Nej!
- Vet du, Whoopie... - Ja?
Trevligt att se dig, Whoopie.
Då såg inte mina läppar röra sig, eller hur?
Jag har nåt jag måste bekänna, Whoopie.
Och jag också.
Jag är inte som jag verkar. Jag är jude.
Och jag ska berätta en sak till.
Är det bara jag, eller är det kallt här?
Väldigt lägligt.
Det var inte så att jag kom ut och... "Jaha, hur är läget?"
Hejsan! Hur är läget?
Vi överlämnar i dina händer din tjänare Ronald Wilson Reagan.
Jag ser på Ronald Reagans begravning och telefonen ringer.
Jag säger: "Hallå?" "Bill? Hej, det är Ronald Reagan."
"Jaha, vilket sammanträffande. Jag tittar på din begravning."
"Jag vill bara berätta att jag är i himlen nu och har fest."
"Jaså? Hur är det i himlen?"
"Det är mycket varmare än jag trodde."
"Jaså?"
"Då kanske ni inte är i himlen. Ni kanske är på det andra stället."
"Åh... Det skulle förklara varför jag är i ett badkar med Nixon"-
- "och hans pung ligger på min näsa."
När telefonen ringde och jag såg riktnumret 415-
-visste jag att det var han.
Då visste jag att det skulle bli kul.
Söndag 13.21.
När vänskapen växte behövde vi varandra mer.
Jag ska hålla det enkelt. Inte brodera ut med henne, bara... Fan!
Ska vi prata om när hon går iväg och...
"Jag tänker inte göra det här. Hur kan du göra så här?"
"Din nyckfulla varelse."
Sen går du in på att hon spelar?
Hon spelar!
Jag har bestämt mig för min sista önskan.
Jag önskar att prinsessan Jasmine förälskar sig förtvivlat i mig.
Det finns några tillägg i kontraktet...
Säg inte emot mig, din stora blå tölp!
Du ska göra som jag befaller!
Jag kan inte göra det ni begär. Det ingår inte i min programmering.
Kom igen! Vi måste ta ormen.
Jag har sponsrat fighten. Den ska bli bra.
Så hemskt. En pojke mot en enorm orm.
Han tog en tanke och improviserade.
Det kunde vara en middag eller inför 2 000 personer.
Det är samma sorts improvisation.
Tagning!
När gick han bort?
För åtta år sen, kära du. I november.
Vad hände?
Han var ganska förtjust i flaskan.
Det var flaskan som dödade honom.
- Så han var alkoholist. - Nej, kära du.
Han gick in på puben för att ta ett glas-
- och nån hade spillt öl och han halkade och bröt nacken.
Han var på väg till puben och en ölbil körde förbi över en vägbula-
-och sex tunnor föll av.
Han drack upp de första tre, men de sista tog kål på honom.
Han blev påkörd av en Budweiserbil. Första gången i USA också.
Den här är till dig.
Så det var bokstavligen alkoholen som dödade honom.
Ta dig samman, skitstövel!
Ursäkta.
Till och med Sammy bakom oss säger: "Kom igen!"
"Här står jag och ruttnar."
Bryt! Vad hände?
Jag väntar!
Han behövde en publik. Och han var fruktansvärt rolig-
- men det var ett behov för honom att kommunicera och vara rolig.
Han gjorde ett så detaljerat och fokuserat framträdande.
Men så fort man sa "bryt" var han samma galne Robin Williams igen.
Hej. Sam Parrish, fotokillen.
Hårddisken väsnas.
Det är inte min avdelning, men... du är Will Yorkin!
Driften att vara rolig och få folk att skratta-
- var så naturlig för honom, nästan som att andas.
Om han inte hade fått det ur sig-
- skulle det ha påverkat hans framträdande.
Det är verkligen du!
Inte ofta jag ser dig här. Hej.
Så jag lät honom hålla på, så länge det fanns rimligt med tid.
Bara för att han skulle få det ur sig.
När han fick folk att skratta-
- var det som om han blev hög, en endorfinkick eller nåt.
Om han var riktigt rolig en sekund före tagningen-
- lugnade han sig och jag sa "tagning".
Då var det som om han strålade.
Även om han spelade en seriös scen.
Det gav framförandet en märklig lyster.
Ursäkta, jag undrar om den här funkar med min Mac.
Beklagar, det är inte min avdelning.
Du är Will Yorkin.
Robin var bara...
Han var som den han var med ville att han skulle vara.
Han fungerade inte som vanliga människor.
Han var väldigt sårbar, helt klart.
Han höll mycket inom sig.
Han kände allt.
Han behövde extrakramen som man bara kan få av främlingar.
Det är nåt väldigt kraftfullt för många komiker.
Att skrattet är en drog.
Att acceptans...
Den spänningen är väldigt svår att ersätta med nåt annat.
- Varför ska jag alltid vara hård? - Lugna dig lite!
Du ägnar för mycket tid åt företagsklonerna du avskydde.
Jag ägnar för mycket tid åt dig, Daniel! Det är slut!
Vi har problem, men vem har inte det? Vi kan lösa dem.
Det har vi försökt göra i 14 år.
Snälla. Lyssna.
Vi kanske behöver lite hjälp.
Vi kan gå till en familjeterapeut.
Vi har inget gemensamt.
Det har vi visst. Vi älskar varandra.
Kom igen, Miranda.
Vi älskar varandra.
Jag känner inte till skådespeleriets hemligheter.
Det är nån sorts zen-koncept där man inser-
- att det man tror är skådespeleri inte är det, och slutar.
Man slappnar bara av och lyssnar.
Var i scenen och oroa dig inte för att hitta på nåt roligt.
Eller "skådespela".
Om man inte stör sig själv är man ganska intressant.
Folk kommer att registrera ens tankar.
De kommer att förstå, för ansiktet är tillgängligt.
Då är man i karaktären och publiken följer med.
Det viktigaste är att publiken följer med karaktären hela vägen.
Gör ingenting.
Du kommer att bli förvånad över hur mycket du gör.
Gör ingenting. Prata bara.
Min fru brukade fisa när hon blev nervös.
Hon hade alla möjliga små egenarter.
Hon brukade fisa i sömnen.
Förlåt att jag berättade det för dig.
Men hon har varit död i två år och det är det jag minns.
Underbara saker, såna där smågrejer.
Men det är det jag saknar mest.
De små egenheterna som bara jag kände till.
Det var det som gjorde henne till min fru.
Och hon kände till alla mina små pinsamheter.
Folk kallar det brister, men det är det inte.
Det är de bra grejerna.
Och vi får välja vem vi släpper in i våra märkliga små världar.
Du är inte perfekt. Och låt mig bespara dig spänningen.
Den där tjejen du har träffat, hon är inte heller perfekt.
Men frågan är om ni är perfekta för varandra.
Det är det intimitet handlar om.
Alla drivs av nån djup, djup, djup hemlighet.
Att hitta den i en karaktär är det som får det att funka.
Man söker efter den och försöker hitta essensen.
Vad som driver dem.
Om man hittar rätt vet man det.
Han hade ett rastlöst inre.
Hans grej var fysisk ansträngning. Han cyklade tio mil.
Det fick nog tyst på tankarna.
För tankarna kan vara störande.
Han kände sig nog inte värdig.
Det fanns inget "jag är fantastisk".
Bristande självkänsla nånstans.
Välkomna till Critics' Choice Awards 2003!
De nominerade är...
Daniel Day-Lewis för "Gangs of New York".
Jack Nicholson för "About Schmidt".
Edward Norton för... Nej, jag skojar bara. Robin Williams
Robin Williams för "One Hour Photo".
Drama!
Det är oavgjort. Jag lovar.
Daniel Day-Lewis för "Gangs of New York"...
...och Jack Nicholson för "About Schmidt".
Jag brukar inte bli så här hög när det är på TV.
Robin, kan du komma upp?
Kan du hålla det roligaste talet någonsin?
Det Jack försöker säga här-
- är att han är så glad att vara här att han kunde lägga en kabel.
Tills jag kom hit tänkte jag bara på att smiska Jillian Hall.
Nu tar vi det för de döva.
Jag ville säga hur tacksam jag är mot filmkritikerna-
-för att de hedrar Robin.
Ja, tack för ingenting!
Det stod mellan tre personer och blev oavgjort!
Det ni sa var: "Dra åt helvete, Robin."
Tack. Hoppas att det sänds i TV.
För er därhemma-
- är Jack på väg för att hämta järnfemman.
Robin, eftersom du inte fick nåt pris kan du få...
-båda deras namn i resultatet.
Jag vill tacka Jack Nicholson och Daniel Day-Lewis-
-för den här papperslappen.
Det står deras namn och inte mitt.
Jag är glad att bli utelämnad ur den fantastiska gruppen.
Jag vill tacka Jack, den bäste skådespelaren.
Och Daniel Day-Lewis, den bäste skådespelaren.
Jag är bara en luden skådespelare.
Det har varit en underbar kväll att... gå ifrån tomhänt.
Jag kom utan förväntningar och går utan förväntningar.
Det har varit en buddhistisk kväll för mig.
Tack.
Han ville underhålla och behaga.
Och han kände...
...att när han inte gjorde det lyckades han inte-
-som människa.
Det var alltid jobbigt att se.
För på så många sätt är han den mest lyckade människa jag känner.
Men han kände inte alltid så.
God morgon, Anaconda!
Oj då!
Det kommer jag inte att glömma.
Aldrig har en hel publik sagt: "Glömma dig?"
"Du har ingen aning!"
Jag undrade även vad som kommer därifrån.
Han ringde och sa: "Vill du åka på USO-turné?"
En julturné.
Precis som Bob Hope.
Robins energi liknade inget jag hade sett.
När man väl har landat i Mellanöstern-
-går det i ett. Allt blir suddigt.
Så fort han landade och nån mötte oss-
- hade hans föreställning redan börjat.
Han gav dem en känsla av hur viktiga de är för honom.
En applåd för Robin Williams!
Hoppas att det inte står "jag slickar på kamelpungar" på T-shirten.
Jag hoppas verkligen inte det.
Varje dag, var vi än är.
Han verkar inte vila.
Från hela mitt hjärta önskar jag er en god jul-
- glad chanukka, god kwanzaa till mina bröder. Ni vet vilka ni är.
Han avslutar det och flyger till Vancouver för att spela in film.
Och jag tänkte: "Wow... Det är tufft."
Fick du en bild? God jul!
Han var som en lampa som inte kunde släcka sig själv.
När man har en förälder-
-som ger så mycket och är så generös-
- och vill ge av sin tid för att underhålla-
- men även till välgörande ändamål och människor...
Det var en utmaning. Verkligen.
Att dela med sig och se min far ge sin tid-
-till andra.
Den själviska delen av mig-
-ville ha vår relation för mig själv.
Umgås, bara vi två.
Vi träffade honom halva året.
Vissa år inte ens så mycket.
Vissa år såg vi mer av honom.
Det är bara så det är i hans bransch.
Det var nåt vi vande oss vid.
Ibland pratar man indirekt med folk, och det är bara strunt.
Men en psykolog sa: "Var försiktig med vad du pratar om."
Du kanske står på scen inför en massa människor-
- och börjar prata om nåt du inte är redo för.
Det finns en massa mediciner, Zoloft, Prozac...
Jag vill ha en som täcker allt: Fuckitall.
Jag känner ingenting. Jag vill inte göra nåt. Fuckitall.
Det närmaste en koma du nånsin kommer: Fuckitall.
Jag sitter här i mitt eget träck. Fuckitall.
- Vad gör du där uppe? - En film, "The Big White".
Jag tänker: "Vad gör jag här? Det är vansinnigt."
Jag känner mig isolerad. Sen tänkte jag: "Det finns ett botemedel."
"Jag kan dricka."
- Påfyllning? - Har den en svart klänning?
Okej. Upp med den.
Det gick fort.
Jag började dricka små flaskor Jack Daniels.
Jag tänkte: "Det är ingen fara." En vecka senare gömde jag dem.
En stor flaska Jack Daniels...
Det var antingen rädsla...
Ibland för att fly, ibland för att möta allt och bara skita i det.
Jag gick just igenom replikkorten. Det blir asbra.
Det kommer att gå som smort. Oroa dig inte.
När vi gjorde "Man of the Year" drack han öppet.
Jag brukade ta några glas vin i baren, och sen kom Robin ner...
...och tog en tequila och en espresso.
Han sa: "Jag tror jag har problem."
Jag gjorde vansinniga saker i tre år.
Det blev bara värre och värre.
Vi alkoholister har så kallade minnesluckor.
Men det är mer som att gå i sömnen medan man gör saker.
Det är nog medvetandet som går med i ett vittnesskyddsprojekt.
Ens medvetande säger: "Du ska just sätta på en hobbit."
"Nu måste jag gå. Lycka till."
"Jag lämnar kuken på, och sen öppnar jag röven, men det stoppar inte dig."
Det min far kämpade med är nog...
...ett symptom på...
...andra saker som ligger djupare.
Men han pratade om sina missbruksproblem.
'Han var ganska öppen med det.
Som alkoholist bryter man mot sin standard snabbare än man sänker den.
Man gör grejer som till och med djävulen skulle... "Alltså..."
Alkoholister är som rövar. Vi skiter på alla.
Familj och vänner. Vi bara: "Dra åt helvete!"
"Jag är i helvetet."
De försökte skicka mig på rehab och jag sa: "Ja, ja, ja..."
Jag åkte på rehab i ett vindistrikt för att hålla möjligheterna öppna.
Att vara nykter var toppen för honom.
Han fick stöd av oss när han behövde prata.
Men det var jobbigt.
Man har ingen krycka. Man kan inte ta till flaskan som tröst.
- Var skilsmässan över? - Ja.
Ja, med så mycket kärlek som går i den situationen.
Att vara med barnen är mer som: "Jag älskar er."
"Jag bor nån annanstans, men jag mår bra."
Det är svårt med det, men de har accepterat det.
Och jag inser att det är annorlunda nu.
Finns det en dövtolk här?
Vad häftigt!
Sug av mig.
Tack!
Man behöver stake för att göra det på min föreställning.
Tack!
Vilken skitbra kväll!
Wow!
Det är som "Deliverance" med Helen Keller. Tack.
Vilken underbar idé!
Jag ger mig nu. Det kommer mer skit. Lycka till.
Jag var på turné och plötsligt märkte jag-
- att jag började tappa energi, men jag avslutade föreställningen.
Jag var i Miami och gick till doktorn och gjorde ett stresstest.
Efter en minut på löpbandet sa doktorn: "Okej, det räcker."
Mitt hjärta slog som Tito Puente.
Till och med kardiologerna sa: "Det är över skalan!"
"Antingen är det en jordbävning eller så dör han!"
När han låg på sjukhus och de rakade honom och så-
- skojade han och hade sig, men han var helt klart rädd.
Det var värre än de trodde-
- och det var mer komplicerat och väldigt farligt.
När operationen påbörjades lämnade jag meddelanden på hans telefon-
-som klaffkillen Vinnie-
- som var en sorts mekaniker som fixade klaffar-
- och som skulle meka med honom som om han var en gammal bil.
Så när han vaknade skulle han ha 15 meddelanden att skratta åt.
En och en halv dag senare... Han hade ont-
- och hade just gått igenom en stor operation.
Men han ringde mig.
"Herregud, så kul. Får jag prata med Vinnie?"
Tack för alla snälla brev och böner. Jag mår bättre nu.
Titta! Tack.
Hur längesen var operationen?
- Åtta veckor sen. - Åtta veckor sen? Otroligt!
Vad bra!
- Nu har vi båda blixtlåsbröst. - Det stämmer.
Min relation till Robin blev allt starkare ju äldre vi blev.
Vi var inga ungdomar som hängde bakom Comedy Store längre.
Fick du en sån där självmedicineringsknapp? Den är bra.
Jag har den kvar.
När man blir äldre blir andra saker viktigare och mänskligheten...
...är ledljuset.
Det var trevligt att kunna dela det med Robin, som var annorlunda då.
Jag fick en klaff från en ko. Det är bra, för man kan stå och skita.
Trevligt att vara här.
Plötsligt var han dödlig.
Plötsligt var livet annorlunda och saker blev mer värdefulla.
Har det påverkat din komik?
Nej, jag betar en gång i veckan.
Det har nog inte påverkat komiken-
- men jag njuter av livet mer och tar det lite lugnare.
Slutar skena.
Man blir väldigt känslosam. Folk säger: "Hur mår du?"
"Tack för att du frågar!"
Jag blev så känslosam att jag tänkte att istället för en klaff-
-fick jag en liten vagina.
"Hur mår du?" "Mycket bättre nu, tack."
"Herregud! Använd inte panelen, gnugga mig här!"
Jag ska på dejt ikväll.
Om du är hungrig kan jag laga nåt innan jag går.
- Dejt med vem? - Miss Reid.
- Ska du ut med TILF:en? Kul! - Vad?
- "Teacher I'd Like To Fuck". - Fint sagt.
- Robin läste manuset... - Som en tjänst.
Jag tänkte: "Jag kanske kan spela en liten roll."
Han tänkte: "Jaha, han gör en ny film. Jag kan väl hjälpa honom."
Sen frågade han om han fick spela killen. Det var bra.
När man kommer ut på andra sidan var det liksom...
"Oj, du lever!"
"Du är kvar. Vi får se vad som händer."
Han skulle dyka i påklädd, men han sa: "Jag tar av mig allt."
"Jag gör mig fri."
Hela dagen bara: "Hallå, hur mår du?"
- Hej, mr Diggler. - Jag förstår inte hur du kan vara...
- ...osäker? - Jag vet inte hur...
Jag trodde bara att du var hjulbent.
Vi väntar på "Karl-Alfred 2", nakenversionen.
Det vore otäckt.
Olivia, du har inga tuttar och trång mus.
Äter den spenat? Karl-Alfred i "När lammen tystnar"?
Den äter spenat. Du stoppar ner spenat i hålet.
Den äter upp spenaten.
Grattis till giftermålet.
- Så roligt. - Väldigt trevligt.
"Som ett brännskadeoffer på en fyrverkerishow", sa min best man.
Sa han det i talet? Så bra!
Tredje gången gillt, sen är man ute.
Om man gör om det måste man avsäga sig en kroppsdel.
Hur många gånger har du varit gift, Bill?
Åren gick, kanske 20 år.
Jag träffade honom inte.
Det var därför jag ville vara med i föreställningen.
- Pappa? - Hej, gänget!
Det här är miss Lily Schekter.
Jag märkte att det var nåt som inte stämde.
Han var inte den glada själen han hade varit.
Hans kropp var stel och han var inte knivskarp.
Han såg ut som en vaxfigur.
Simon, var är du? Du är så annorlunda ikväll.
Är nåt på tok?
Jag började fråga, men allt verkade bra.
"Jag vill presentera min nya fru."
"Allt är bra, men jag är rädd för jag går ner i vikt."
"Jag vet inte varför. Jag har tagit prover."
Han var här och gjorde en sitcom.
Jag såg honom en gång och tänkte: "Det måste vara obekvämt."
Jag bjöd honom på middag. Jag hade hört att han var nere.
Vi fick honom att skratta och skratta.
Han sa: "Tack, jag behövde verkligen skratta."
Han hälsade på medan han spelade in den där sitcomen.
Gnistan hade slocknat i hans ögon.
Han sa att han hade haft trevligt, och det var nog sant.
Det var ungar som sprang omkring och han pratade med alla.
Jag sa: "Mår du bra, Robin?" Han sa: "Ja, allt är bra."
Jag visste att det inte var sant.
Men han ville inte prata om det, så jag gav honom en kram.
Han gillade inte att prata om sina problem.
Vi träffades på en biograf.
Jag var lite orolig, för han var så tyst.
När vi skulle skiljas åt började han gråta.
Jag frågade: "Vad är det?" "Jag är bara så glad att få träffa dig."
Sen sa han att han hade Parkinsons.
Jag hade aldrig hört Robin vara rädd.
Utom just då.
Några månader senare-
- skulle Janice och jag till Europa på semester.
Jag ringde honom för att säga att jag skulle vara bortrest-
- men att jag hade min telefon och min dator med mig.
Han sa: "Okej."
"Du vet att jag älskar dig." "Jag älskar dig också, kompis."
Det var sista gången jag pratade med honom.
Vi har just fått veta-
- att Oscarsbelönade skådespelaren Robin Williams har dött.
Sheriffen säger att man misstänker självmord.
Nej, nej, nej, det kan inte vara sant.
Jag blev helt förstörd.
Det blev jag verkligen.
Jag kan inte prata om det.
Många försökte förklara det på alla möjliga sätt.
Ja, Robin var min bäste vän.
Obduktionen visade att han hade Lewykroppsdemens.
Jag såg honom bearbeta verkligheten-
- på ett helt annat sätt än alla andra.
När jag tänker på det tänker jag på hur stark han var.
Vissa dagar var han lite tvångsmässig-
- och uppfattade saker fel, men andra dagar var han tillbaka.
Man tänkte: "Han kanske bara hade en dålig dag."
"Eller så är det Parkinsonsmedicinen som behöver justeras."
Han gick till doktorn och fick behandling.
Jag pratar om det för att hans hjärna gav honom fel information.
Han blev felinformerad av sin egen hjärna.
Han led av den här sjukdomen.
ROBIN VILLE ATT HANS ASKA SKULLE SPRIDAS I SAN FRANCISCO-BUKTEN.
Veckorna efter min fars bortgång var det svårt att känna nåt.
Allt kändes väldigt...
...upprivet och det var svårt att få ihop saker.
Bobcat kom och hälsade på.
Vi tyckte det var en bra idé att hoppa i havet.
Och det visade sig vara en bra sak att göra.
Det kändes bra att hoppa i och...
...veta att... min far var närvarande.
Var snäll och kom fram här.
Se på ansiktena från förr. Ni har gått förbi dem många gånger.
Men ni har nog aldrig riktigt tittat på dem.
De är inte så olika er, eller hur?
Samma frisyrer.
Fulla av hormoner, precis som ni.
Oövervinnerliga, precis som ni känner er.
Världen är deras ostron.
De tror sig vara ämnade för storverk, precis som ni.
Deras ögon är fulla av hopp, precis som era.
Väntade de tills det var för sent med att göra det de var kapabla till?
För de här pojkarna är nu gödning åt påskliljor.
Om ni lyssnar riktigt noga-
- hör ni dem viska till er. Kom, luta er fram.
Lyssna.
Hör ni?
Carpe...
Carpe diem.
Fånga dagen, pojkar.
Gör era liv enastående.
Man måste vara galen. Det är för sent för att vara vettig.
Det är för sent. Man måste ha full fart, dumskalle.
Man får bara en liten gnista galenskap.
Om man förlorar den...
...är man ingenting.
Gör inte det. Från mig till er.
Förlora aldrig den. Den håller er levande.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com